Team Wild Animals Only Released On: Www.HoundDawgs.org.
- Er der nogen? Kom nu! - Luk os ind!
- Skynd jer! - Hjælp!
- Hvem er det? - Luk os nu ind!
Hvordan ved jeg, I ikke kommer fra tågen?
Hør... Jeg er Anna Lamberts datter. Hun var her.
Luk os nu ind!
Kom nu.
Undskyld... Man kan ikke være for forsigtig.
Tak.
Kom med ind.
Stille og roligt.
- Hvad er der med ham? - Bedøvet af vanvidslægen.
Velkommen til min verden.
Vi må videre.
Du ligner ikke en, der bør bevæge sig.
Det er rigtigt. Vi må hvile os.
Der er ikke mange mennesker tilbage her.
Der er plads nede ad gangen. Sengene er redt op.
Tag for jer.
Jeg beklager virkeligt det, der skete for din mor.
Hun var ikke som de andre.
Der var intet ondt skabt i hende.
Tak.
Vent.
- Jeg troede, du ville være alene. - Hvad mener du?
- Du stak af. - Det kan jeg forklare.
Ingen berøring.
Surt, jeg ville gerne skyde ham.
Spar på kuglerne. Hvis Jay har ret...
Hvis de smider folk ud af centeret, kan vi få brug for kuglerne.
Ellers er han en større psykopat, end vi troede, så det må vi vel finde ud af.
- Virker de? - Ikke de smarte af dem.
- Men de simple batterier virker. - Det simple fungerer.
Gus?
- Gus, er du der? - Et øjeblik.
Kom ind.
Vi har en situation nedenunder.
- Hallo! - Slip mig!
Hallo!
Hvad fanden sker her?
Han holdt sig ikke til rationerne, men begyndte bare at tage for sig.
Er du blevet vanvittig? Maden rækker kun til to dage mere.
- Det var Kyle! - Jeg sulter.
- Det gør vi alle. - Der er kun te og kiks.
- Og militæret kommer. - Men vi ved ikke hvornår...
eller hvor stort et område flyvebladene blev spredt over.
Hvad vil du?
- Bare låne nogle brætspil. - Du har intet at gøre her.
Fint.
Jeg elsker den sang.
Det gør jeg også. Den er beroligende.
Min far slog min mor.
Min søster tog mig og min bror med ind på sit værelse og spillede den.
Og skruede helt op for lyden.
Jeg hader den sang.
Min kone elskede den.
- Så er det klaret. - Tak, doktor.
De hører vel den slags tit, ikke Fader?
- Hvadbehager? - De hører vel den slags tit.
Om mænd, der slår kvinder.
De giver dem syndsforladelse.
Synd er desværre en del af menneskets natur.
Det er frygteligt.
At se en mand slå en kvinde.
Der findes intet værre.
Jeg har været politimand i over 15 år.
Det er nok det eneste, jeg er god til. At vide, når folk skjuler ting.
De har ikke rørt maden.
Og hvad så?
Skyld ødelægger appetitten.
Det gør frygt også.
Der findes noget endnu værre end kvindemishandlere.
Kujoner, der lader andre gøre det for dem.
Politimester Heisel...
Er De ofte stødt på præster, der slår på gamle damer?
Nej.
Men de ved, hvordan man manipulerer alterdrenge.
- Mr. Heisel... - Vil De bekende noget?
Nej!
Stop! Hjælp ham!
Ingen vil hjælpe Dem.
Du hedder ikke Bryan Hunt, men Jonah Dixon.
Du slog en soldat ned, der hed Bryan Hunt, uden for Arrowhead, og du tog hans tøj.
Jeg mødte Bryan.
Det var derfor, jeg stak af.
Enten har du hukommelsestab, eller også er du psykopat.
- Hvilket er rigtigt? - Jeg...
Jeg vidste det ikke, det sværger jeg.
- Vidste ikke hvad? - Hvad jeg hed.
Jeg mødte ham...
efter du tog af sted.
Han ville dræbe mig.
Jeg hedder altså Jonah?
Du hedder Jonah.
Hvor kørte du hen?
Jeg...
Jeg kørte til min mors hus. Jeg ville flygte.
Og...
min mor var der.
Eller, ja...
Hun ville hjælpe mig med at dø.
Men jeg ville ikke dø, og det overraskede mig, fordi...
jeg har intet at leve for.
Men...
Men det har jeg måske.
Jeg tror på dig.
Og...
jeg vil være en, man kan tro på.
Men for at være det, har jeg brug for hjælp.
Okay.
Jeg tager en hurtig afgiftning.
Jeg tager opioidblokkere.
De arbejder i min krop i fem-seks timer,
og så er jeg clean.
Og det, du skal gøre, er at binde mig fast...
- og ikke lade mig komme fri. - Hvorfor?
Det gøres normalt under bedøvelse af gode grunde.
Jonah...
Jeg beder dig.
Hvor skal vi hen?
Til et rum langt væk.
Der bliver meget skrigeri.
Der skulle jo komme hjælp.
Maden rækker kun til to dage mere.
- Sig ikke noget. - Du kan ikke stole på ham.
- Jeg stoler på mig selv. - Du er 16. Du ved ikke...
Hvad giver dig ret til at bestemme, hvem jeg kan stole på?
Jeg er din mor.
Det giver mig ret, og jeg får ham ud herfra.
Måske er de skøre, men han er i sikkerhed der.
- Okay. - Okay.
Hvis der er så sikkert, må jeg vel også gerne sove der.
- Gøre ham selskab. - Aldrig i livet!
Så bliver han her.
STUE PSYK 135
Jeg kan ikke sove.
Det kan jeg heller ikke.
Hvad er det værste, du nogensinde har gjort imod nogen?
Der var en fyr.
Alle hadede ham.
Jeg så ham på skolen, hvor han svansede rundt som en bøsse.
Den måde, han så på en...
gav mig kvalme.
Jeg havde længe ville tæve ham.
Så en dag efter træningen...
smilede han til mig.
Hvad skete der så?
Jeg gennemtævede ham.
Jeg tog fat i hans arm,
vred den om på ryggen
og brækkede den.
Jeg ønskede, han skulle bede mig stoppe, men det gjorde han ikke.
Jeg...
Jeg tog pikken frem...
og spurgte, om det var dét, han ville have.
Og så pissede jeg på ham.
Han fortalte det aldrig til nogen.
Det beundrede jeg.
Det er jeg ked af.
Jeg er virkelig ked af det.
Jeg tilgiver dig.
STUE PSYK 135
- Er du okay? - Ja. Stram mere til. Hårdere.
Du må ikke slippe mig fri, uanset hvad der sker, okay?
Uanset hvor slemt det bliver.
Tak.
For fanden!
Jeg vil takke dig, Link.
Jeg vil takke dig for din opofrelse.
Du skal vide, det ikke var forgæves.
Du skal vide, at din tro på mig
fortsat inspirerer mig, selv nu hvor du er borte.
Det er på grund af det, at jeg nu ved, hvad jeg må gøre.
Det vil jeg takke dig for.
Farvel, Link.
Må jeg sætte mig her?
Hvad læser De?
Bibelen.
Af nysgerrighed. Jeg har aldrig læst den.
Mange løse ender.
Tror De virkelig på alt det, der står?
Faldne engle? Genopstandelsen?
Ja.
Og så mener De, at jeg er skør?
Jeg tror, De forsøger at hjælpe disse mennesker.
Men De vildleder dem.
Forstår De, at deres sjæles skæbne nu ligger i Deres hænder?
Hvis jeg troede på sjæle, ville jeg være bekymret for Deres.
Den fortjente jeg.
Jeg vidste, hvad Link ville gøre, og jeg lod ham gøre det.
Jeg har bedt om tilgivelse.
Jeg ved ikke, om jeg får det.
Jeg ved bare, at jeg gjorde det for at redde menneskene her.
Og hvis jeg holder op med at forsøge...
- har jeg ingen ret til at leve. - Mere vold, Fader?
- Ved De, hvad en prøvelse er? - Fortæl mig det.
Det er en prøve på liv og død,
hvor beviset på uskyld er overlevelse.
- Hvilken slags prøve er det? - Vi går ud i tågen begge to.
Jeg tror, Gud vil spare mig, som De nok tror, naturen vil skåne Dem.
Alt efter, hvem af os der dør, vil menneskene få deres svar.
Så ved de, hvem de skal følge.
Jeg er rede til at risikere mit liv for at give dem det svar.
Er De?
- Har du set Adrian? - Nej. Hvorfor?
- Jo, altså... han var ikke på sit værelse. - Han er vel på wc.
I behøver ikke lede efter ham.
- Hvad mener du? - Han er ikke noget godt menneske.
Jeg kan se mennesker.
Som den der piges mor, mrs. Lambert...
Jeg kunne se, hun var god.
Jeg så ham...
og så vidste jeg...
at han er ond.
Kom.
- Adrian? - Adrian!
- Adrian. - Adrian!
- Adrian!
Jeg fortalte lægen, jeg ikke kan se folk, når jeg får medicin.
Han er død nu, og det er så tydeligt.
De var alle onde.
- Hvor er Adrian? - Ham er jeg ikke færdig med endnu.
Kom nu!
Kom nu. Luk os ind.
Luk os ind!
Jeg kan ikke klare det. Slip mig fri. Jeg beder dig.
Jeg har ændret mening.
Vær sød at slippe mig fri.
Slip mig nu fri.
- Du sagde, jeg ikke måtte slippe dig fri. - Jeg har ændret mening.
Slip mig nu fri.
Jonah, jeg beder dig.
Beklager.
Slip mig for helvede fri! Vil du ikke nok?
Jeg ved altså flere ting om dig.
Bryan fortalte alt. Jeg ved, hvor du kommer fra.
Jeg ved, hvor dine forældre er.
Jonah?
Jonah!
- Du lyver. - Nej, det gør jeg ikke.
Jeg sværger.
Jeg lyver ikke.
Så fortæl, hvad du ved.
Hvis du slipper mig fri, fortæller jeg dig det.
- Du ved ingenting. - Jo.
Nej!
Jeg beder dig.
Nej!
Jonah!
Jeg kan huske noget.
- Shelley, jeg beder dig. - Lyt!
Du kender dem ikke. Du var ikke sammen med dem.
Alex løj. Måske lyver Eve også.
Det betyder ikke, at de har hamstret.
De har haft tid til at samle mad.
De kan have plyndret butikkerne, før vi kiggede.
- Det ved du ikke. - Hun bad jo om brætspil.
Er det hendes største problem, mangler hun nok ikke mad.
- Har de mad, burde de dele med os. - Jeg kan spørge...
Tror du, de kællinger vil dele med os?
- Nok kan du ikke lide dem, men... - Du hørte ikke det, jeg hørte!
De lyver. Begge to.
Jeg beklager det, der skete for dig, men kan du ikke styre dig, så hold mund!
Så enkelt er det.
Det var unødvendigt.
Ni måltider fra anarki.
Hvad?
Man siger, vi altid blot er ni måltider væk fra anarki.
Uden mad og vand begynder folk ni udeblevne måltider senere
at gøre frygtelige ting.
Du...
Du er ikke alene, okay?
Nathalie, jeg lader dig ikke gøre det.
Det er ikke dit valg.
Fader Romanov og jeg har besluttet os.
Tænk, hvis I begge tager fejl? Hvis I...
Har Thomas ret, så dør vi. Men har én af os ret...
hvis én af os overlever, så ved I, hvem I skal følge.
Så kan den person redde jer.
Jeg vil være alene et øjeblik for at bede.
Bagefter går vi.
Jeg tror på dig.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn, amen.
Bistå mig nu i nødens stund. Jeg beder dig.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn, amen.
Mrs. Raven?
Mrs. Raven, er De klar?
Måske har Herren fået hende til at ændre mening.
Ved Guds kraft
nedsendt til Helvede, Satan
og alle onde ånder...
som vandrer omkring i verden...
Åh, Gud!
Du må lukke os ind.
Den kraftigste dør på psykiatrisk afdeling
er den, der beskytter deres elskede medicin.
Kom nu! Du...
Hvad hedder du?
Sig, hvad du hedder.
- Nash. - Nash, hør. Du må lade ham gå.
- Vi fører ham væk herfra. - Nej, jeg...
- Jeg kan ikke lade jer gøre det. - Han er jo kun et barn.
- Jeg kender ham. - Sådan fungerer det ikke, okay?
Han må dø.
Nu husker jeg det.
Fugl.
Jeg har så ondt.
De holdt mig indespærret.
Der kom en kvinde.
Smil.
Hun begyndte at sige ord til mig.
Cykel.
Tilfældige ord.
Lampe.
Jeg ved ikke hvorfor, men...
ordene...
Ordene fik mig igennem smerten.
Hør på mig! Lyt.
Lyt.
Når hun talte...
mærkede jeg ordene i stedet for smerten.
Bord.
Appelsin.
Kuglepen.
Jeg klarede det.
Perle.
Stoplys.
Og det gør du også.
Kattedyr.
Hør efter.
- Jeg kan ikke... - Lyt til mig.
Tåge.
Tak.
Du er så venlig.
Hvad skete der derude? Vi så jer ikke.
Der skete intet.
Jeg stod der bare med lukkede øjne.
Så skete alting.
Jeg hørte ham dø.
Og han havde så ondt.
Men derude i tågen lyder alt anderledes,
og det var så smukt.
Det lød som en fremmed fugl eller en gletsjer, der kælver.
Jeg mærkede det hele.
Jeg mærkede, hvordan naturen tog Romanov, præcis som hun tog Link og Mikhail.
Jeg mærkede, hvordan hun fornemmede mig.
Hun ved, jeg ikke er en trussel.
Hun ved, jeg er hendes budbringer.
Jeg beder dig!
Nej!
Nash, hvordan fungerer den? Sig, hvordan den fungerer?
Den flytter sig, okay?
Den flytter sig fra... person til person.
- Det er min skyld. - Hvorfor er det din skyld?
Fortæl hvorfor.
Nonnen på min skole...
Hun viste den til mig.
Okay? Det onde var i hende.
Hun bad mig tæve den ud af hende, så det gjorde jeg.
Og jeg slap den løs.
Jeg slap den løs.
Hør på mig, Nash.
Den er ikke i ham. Ikke i Adrian.
Du ser den ikke, for du slap den ikke løs. Det gjorde jeg.
Jeg må bekæmpe den.
Nej!
Han er ikke ond. Jeg kan bevise det.
Jeg kan bevise det. Han er ikke den onde.
Hvordan det?
Jeg er den onde.
- Du lyver. - Nej.
- Bevis det. - Så må du lukke mig ind.
Ser du... Du er præcis som de andre.
Du prøver at narre mig...
Kig mig i øjnene, Nash!
Kig mig i øjnene og sig, du ikke ser ondskab.
Jeg tror dig ikke.
Okay, så gør det.
Gør det!
Gør ham ondt. Han er svag. Jeg afskyr ham. Jeg vil se ham lide.
Jaså? Og hvad mere?
Hvad mere ønsker du?
Jeg vil finde den fyr, der voldtog min datter.
Hvad vil du gøre ved ham?
Jeg vil... tvinge ham ned på knæ.
Jeg vil... presse hele hånden ind i ham.
Ned i halsen på ham.
Og så?
Jeg vil ned i hans mave og trække hans indvolde ud.
Jeg ønsker, han skal prøve at skrige.
Men han kan ikke få en lyd ud.
Og jeg holder ikke op.
Jeg ønsker, han skal pines for evigt.
Jeg ønsker, han skal lide...
og angre...
og tigge og bede.
Han skal bønfalde mig.
Og så skal han lære, at der ikke findes barmhjertighed.
Og jeg vil se ham i øjnene, når han indser det.
Okay. Du kan komme ind.
Det er okay.
Jeg har dig.
Kom.
Du skal i bad. Du lugter af lort.
Skrid ad helvede til.
Gå over i den anden side.
Lad ham gå.
- Vi behøver ikke gøre det her. - Kan man andet end at bekæmpe ondskaben?
Det er det eneste, man kan gøre i livet.
Den er i dig.
Den er virkelig i dig.
Jeg finder Bryan og Mia, og så skrider vi herfra.
Har vi en plan, chef?
Det tænkte jeg nok.
- Vi kommer vist til at dø her. - Kyle, jeg beder dig.
Hvad vil du sige? At vi har mad til to dage?
Selv hvis der var til to eller tre dage, spiller det ingen rolle.
Hvad, hvis tågen er her af en grund?
Er det ikke sært?
Alle, der har været ude i tågen, er døde, undtaget hende.
Undtaget Alex. Tågen vil ikke have hende.
Shelley, vi har jo talt om det her.
Der er noget galt med dem.
Hvornår startede det her? Det startede, da hun løj.
- Da hun løj om voldtægten. - Vi må tage det roligt og få lidt søvn.
Vi må finde en løsning!
Med mindre I alle vil dø her.
Er du okay?
Er du?
Ved du, hvad jeg tænkte på derinde?
At jeg aldrig har holdt en fyr i hånden.
Jeg har altid ønsket det...
men du ved, hvordan folk er.
Jeg troede, han ville dræbe mig.
Så jeg lovede mig selv...
at hvis jeg overlevede...
ville jeg gøre det.
Jeg ville holde en fyr i hånden.
Holde ham i hånden...
gå ned ad gaden og være ligeglad med, hvad folk mener.
For hvem tager sig af det? Ikke?
Hør... Kommer I?
Jeg... Jeg tror, jeg bliver her.
- Hvad? - Jeg...
Jeg er sikker her, og det er tæt på mit hjem.
Så når det her er slut, kan alt blive som...
før.
Adrian, kom.
Adrian, lad os smutte.
Sikker?
Tyler, sidste chance.
Tekster af: Pia C. Hvid